Dr Zheleznova-Burdukovskaya...
Jag börjar tröttna på att förklara att Roman Godfrey behandlas med genterapi
- för en sällsynt njursjukdom. - Jag vet det, och jag vill hjälpa dig.
Jag uppskattar ditt erbjudande,
men du behöver inte alls assistera mig med det här.
- Men jag kan hjälpa dig. - Ja, någon annanstans.
Du ligger efter med dina andra uppdrag.
Det är en falsk anklagelse.
Ditt efterfrågade specialprojekt är under utveckling.
- Under tiden... - Du prövar mitt tålamod, doktorn.
Och du är irrationell, doktorn.
Ifrågasätt inte mina order.
Det finner jag mig inte i.
Gå nu, innan jag förlorar min sinnesro.
Ja, doktorn.
Vet du verkligen vad du gör, Pryce?
Det är faktiskt ganska enkelt.
Dina organ och vävnader återfår sin stamcellsstatus,
och av dessa celler skapar vi friska organ.
De organen kommer att sakna de retrovirala fragment som leder till upirism.
Snart lämnar du upirvärlden
för att inta din plats i människornas värld.
Du kan komma att känna av ett visst obehag,
men ditt nervsystem är konstruerat så att det faktiskt är
omöjligt att lindra ditt obehag med bedövning.
Och du måste vara mottaglig och vid medvetande under behandlingen.
Kan inget göras för att kontrollera smärtan?
Tänk glada tankar.
Vi är nästan klara. Du har varit mycket duktig, Roman.
Vad är det?
Det är en lösning av jakt-och-sök-prioner
med en snabboscillerande pH-nivå vilket integrerar dem
i syra-bas-balansen i 60 cykler per sekund.
Det kommer nog att kännas uppfriskande.
Den första behandlingen gick utmärkt.
Nu är det bara fem kvar.
Released on www.DanishBits.org
En ung thomsongasell dricker, omedveten om
den fyra meter långa Crocodylus suchus - en afrikansk ökenkrokodil.
Den har middag i tankarna.
Med ett bett på 380 kg per kvadratcentimeter
är den unga gasellens öde förseglat.
- Döden är blodig och snabb. - Sådan är världen.
När naturen blir hungrig.
Fan också.
- Färska iakttagelser... - Jag är sen.
Av en vampyrfladdermus som antogs vara utrot...
Varje ögonblick utan dig är tortyr.
Du överlever nog.
- Hejdå, Peter. - Hejdå.
Ät en riktig frukost. Det är dagens viktigaste måltid.
Fan också. Chasseur är tillbaka. Hans bil står utanför.
Ingen fara. Jag har ordnat så att bröderna Fazedin...
säger att vi spelade boccia tillsammans igår.
- De togs för fem dagar sedan. - Vem vet det?
Den sanna krigaren rymmer, och lever därför ännu en dag.
Hittade du något?
När pratade du med din mamma sist?
Igår. Hon skulle förflyttas till ett annat fängelse.
Men det gick inte direkt planenligt.
Transportbilen hittades i diket.
- Din mamma var borta. - Vad?
Då får ni hitta henne!
Det står på min lista.
Alla vill väl göra något fint för sin mamma då och då.
Jag brukar köpa blommor,
men min mamma är inte efterlyst flera gånger om.
- Vart vill du komma? - Jag måste inte fokusera på
att lösa den sunkiga härvan just nu.
- Jag har fullt upp. - Vad vill du mig?
Om du får reda på något om min syster, så kontaktar du mig.
Vi ska samarbeta.
Om jag får veta att du undanhåller nåt för mig,
kommer jag att göra allt jag kan för att sabba din värld. Uppfattat?
Ja, jag fattar.
Jag vet precis vad du är.
- Och det är? - Ett medel för att nå målet.
Dr Zheleznova-Burdukovskaya. Kom in.
Spasibo, mrs Godfrey.
Skål för er hälsa, mrs Godfrey.
Vadan denna påhälsning?
Pryce tror att jag är dum nog att tro på hans lögner.
Han behandlar mig som skit. Men jag vet sanningen.
Och vad är sanningen?
Mrs Godfrey, är ni medveten om att er son
får medicinsk behandling från dr Pryce?
- Vad är det för fel på honom? - Just som jag misstänkte.
Ingen har berättat något.
Mrs Godfrey, det jag kommer att säga till er nu,
- kan komma som en chock. - Det tvivlar jag på.
Vad den gode dr Pryce inte förstår är att
jag vet att han har lovat att hjälpa Roman
att bli av med sin upirism för evigt.
Jag vet inte vad du talar om.
När jag var ung apparatchitsa
studerade jag vid institutet för avancerad genteknik i Murmansk
där jag identifierade ert släktes symptom
som en nedärvd retroviral N4P-störning.
Detta kallade bönderna...
"De blodtörstiga."
Sinnessjukhusen var fulla av dem.
Det var enbart via observation
och en aning snokande som jag förstod
att du och din son ingick i detta släkte.
Vet Pryce att du är här? Var det här hans idé?
Pryce är...
Han är en hund som äter sin egen avföring och tror att det är ryggbiff.
Vill du ha pengar? Är det vad du är ute efter?
Jag vill inte ha dina pengar.
Jag kan vara till hjälp för er.
Och en dag i framtiden kan du göra mig en tjänst.
En tjänst som är likställd med den tacksamhet som du känner.
Pryce underskattar mig.
Galina Aleksandrovna Zheleznova-Burdukovskaya
är inte född igår.
Jag hittar ut.
Hon sover nu.
Det hjälper om man sjunger för henne.
Alltså, jag vet att... det är en konstig situation,
men om du och jag kunde... Jag vet inte,
hjälpa varandra lite mer och vara bättre vänner...
Jag bad inte om det här jobbet, kärring.
- God morgon, Olivia. - Vad gör du med min son?
Olivia...
Roman har påbörjat en radikal livsstilsförändring.
Han gör sig av med alla fysiologiska symptom på upirism.
Han får en upir-ektomi.
- Av dig? - Ja.
Varför i hela friden vill han göra det?
Jag visste inte att han var halvt från vettet.
- Hur kunde du göra så mot mig? - Inte mot.
Jag gör det för din skull. För oss.
Roman har valt bort sin enorma kraft.
Han blir lika medgörlig som en kattunge. Han blir mycket lättare att styra.
Och låt oss tala klarspråk. Han avskyr dig ur djupet av sitt hjärta.
- Du gick bakom ryggen på mig! - Jag ville inte göra dig upprörd.
- Jag vet hur känslosam du har varit. - Var inte nedlåtande!
Du gömde sanningen, med avsikt.
Har du ens tänkt på att framtiden
inte längre tillhör Roman? Hans beslut att bli människa
innebär att han medvetet valde
att accelerera sina geners bio-förfall.
- Vad? - Att dö, Olivia,
inom tidsrymden för ett vanligt dödligt liv.
Allt du kämpat så hårt för att undvika.
Det är helt stört.
Det är kanske dags att se på världen som en plats utan Roman.
Jag dödar inte mina barn...
längre. Jag har förändrats.
Jag föreslår bara att du låter ditt barnbarn
hamna i centrum nu.
Tror du inte att jag har tänkt på henne? Tror du att jag är ett monster?
"Om du stirrar ner i avgrunden, stirrar avgrunden in i dig."
Om han begår våld mot sig själv, då kan han behandla barnet likadant.
Jag tar hand om Roman.
Ditt barnbarn är nyckeln till ditt släktes framtid.
Hon är din framtid.
En så trevlig överraskning. Kom in.
Tack, Conway.
- Är Roman inne? - Nej.
Vet du när han kommer hem igen?
Nej, frun.
Jag vill hälsa på mitt barnbarn. Kan du hämta hit henne?
- Tyvärr går inte det. - Herregud, Conway! Varför inte?
- Jag har fått stränga order. - Du gör mig besviken.
Kanske du kan göra ett undantag med tanke på våra... många år av vänskap.
Vad gör du här?
Varför fick hon komma in?
Det är okej. Jag hade just en upplysande diskussion med Pryce.
Jag vet vad du håller på med. Men jag kan absolut inte
- förstå varför. - Jag vägrar leva
mitt liv som en parasit.
En patetisk, halvmänsklig fästing.
- Du saknar hjärta. - Det är ett släktdrag.
Roman, jag vet att jag inte har varit en perfekt mor...
Kommer du nånsin hit igen, blir det inte din tunga som jag sliter sönder,
utan dina lungor.
Conway, visa den här kvinnan ut.
Jag hittar själv.
Frun?
Du har rätt att veta.
- Rätt att veta vadå? - Slödder från gatan, det är vad hon är.
- Vem? - Hon dök upp utanför dörren
och ljög om att hon hade varit med om en bilolycka.
Hon slingrade sig in i hemmet och sen... rakt in i er sons säng.
Och var är hon nu, det här gatuslöddret?
Vem vet? Hon kommer och går som hon vill.
Jag har förkastats, frun. Den lilla horan har tagit över barnet.
Hon låtsas vara barnets mor.
Oj.
Vad heter din hund? Får jag klappa honom?
Zdrastvuite, doktorn. Ni ville träffa mig.
Ja, doktorn. Jag har fått veta att känslig information
har spridits utanför vår institution.
Om så är fallet lovar jag att hitta de ansvariga
och utmäta ett skäligt straff.
När jag anställde dig, eller faktiskt trollade bort dig ur Basra
och skapade en ny identitet åt dig, då visste jag att du var en bulldogg.
Men jag förväntade mig att du var min bulldogg.
Jag tror nämligen att det är du som skvallrar ur skolan.
Jag förstår inte vad du menar när du pratar om skola och hundar.
Du är en unik vetenskapsman, doktorn. Briljant.
Och samtidigt är du girig, falsk och slug.
Trodde du att jag inte skulle få veta att du besökte Olivia idag?
Jag visste vart du skulle innan hon visste det.
Jag har dig under uppsikt, Galina.
Dag... och natt.
Om jag skulle lämna in de här till Interpol,
då skulle de vara väldigt intresserade av
att påhittet som kallas
"Galina Alexandrovna Zheleznova-Burdukovskaya"...
egentligen är Alyona Ivanovna Potyomkina-Zosimova.
Vem ska leva och vem ska dö?
Utanför den här byggnaden existerar inte Galina längre.
Om du trotsar mina order igen kommer alla att få veta var hon finns,
monstret som förr kallades "Alyona Smertelnaya Sterva".
Dödens subba.
Då skulle du gripas för att du har skyddat en krigsförbrytare
som förut arbetade för en av USA: s erkända fiender.
Det klassas som landsförräderi, och för det får man dödsstraff.
Så, doktorn, ni är full av tomma hot.
Om ni inget mer har att säga...
En sak till.
Jag har hört att i palatsets källare i Bagdad,
så fördes statens svurna fiender in i en flismaskin
av dina vänner, Uday och Qusay.
Om offren hade varit snälla skickades de in med huvudet först.
I annat fall började man med fötterna för att dra ut på lidandet.
Jag har ofta undrat hur det skulle kännas.
Peter!
Vad är det här för människor?
Bara några vänner som besöker stan.
Kom igen, Peter! Ha lite roligt för en gångs skull.
Det finns en tid och ett syfte för allt under himlen.
Visst, blondinen stack ifrån dig. Häng inte upp dig på det.
Om du har tur så får du till det med någon annan ikväll.
Gå.
Pling plong!
Det här är dina bryllingar, Yanko och Loisa.
De jobbar med begagnade bilar. Snabbt begagnade, om du fattar.
Det där är Shandor Bibinkian,
den största importören av kaspisk belugakaviar i Mellanvästern.
Kilopriset ligger på 9 000 dollar
och han tjänar multum på den billiga inhemska sorten.
Amerikaner är grisar. De känner ingen skillnad.
Det här är min före detta svåger, Boiko. Han är parodontolog.
- Och? - Och vadå?
Han har en trevlig mottagning i Scranton.
Det här är ditt folk, Peter. Det här är din familj.
En dag när du är redo, så intar du din självklara plats.
"En liten pojke.
Han heter Fred.
Hans stolthet...
och lycka.
En glänsande släde."
"En... liten pojke.
Han heter Fred."
Ni har fest. Jag försökte ringa dig.
- Jaså? - Ja. Jag fick inte tag på dig,
så jag kom hit istället. Det kändes inte bra att vi inte pratade efter...
- Jag valde fel kväll. - Nej, det är inte fel kväll.
Det finns inga kvällar som är fel.
- Vill du komma in? - Visst.
- Är det här dina vänner? - Nej.
- Kom in, vi firar! - Vad firar ni?
Behöver man ett skäl till att fira?
Jag behöver faktiskt en fest.
- Peter. - Vad?
Sitt ner.
Visa det här dallerberget vem som är boss.
Visa honom vad en Rumancek är gjord av.
Satsa tio dollar.
Ni bestämmer oddsen. Vill ingen satsa?
Okej.
Miranda, det här är Loisa.
Loisa? Det är väl ett tjejnamn?
Det är som min farbror Farley alltid brukade säga:
"Det är inte hur man gör något, utan att man får det gjort."
- Och vad gjorde han? - Han tappade ett cementblock på foten.
Sen fick han pengar från staten i resten av sitt liv.
Jag är mäktigt törstig.
UTMÄTT EGENDOM FÖRSÄLJES PÅ AUKTION!
"Släden är blå."
Det här är fint.
Dina vänner är roliga.
Jag gillar dem.
De ljuger så att de storknar,
men ändå inte. Förstår du vad jag menar?
Jag tror det.
De ljuger så att de storknar,
men ändå inte. Eller hur?
Ja.
De verkar glada.
De flesta har inte ens en potta att pissa i.
Jag vet hur det är.
Mina föräldrar kastade ut mig när jag var 16.
Jag hamnade aldrig på gatan,
men... jag gjorde skumma grejer för att överleva.
Jag sålde mitt blod för att få pengar.
Det gav inte mycket, men...
jag gillar tanken på att det finns folk här i världen
som bär på mina celler. Och...
jag kanske hjälpte några sjuka personer. Fattar du vad jag menar?
Din bil blir färdig imorgon.
Åtminstone så färdig som den kan bli.
Jag... Jag "tappade" fakturan bakom Templars skrivbord.
- Tror du inte att han kommer på dig? - Aldrig.
Tack.
Den här stan är bara så...
Jag måste iväg. Du fattar?
Ja, jag fattar.
Skicka ett vykort när du kommer fram.
Visst.
Ta med mig till ditt rum.
Det är för mycket folk här.
Ursäkta mig. Förlåt.
Klev jag dig i ansiktet?
- Jag tror att jag klev i hans ansikte. - Hörru!
Är något fel?
Gråter du?
Hur känns det? Tala om hur det känns.
Det här, då? Din mamma, då? Din lilla jävel!
Hur känns det, din lilla skit?
Vill du ha mer...
Nej!
Jason!
Förlåt mig.
- Shelley, in i bilen! - Farbror...
Herregud!
Hallå!
Norman. Det är sent.
Du är den sista person som jag...
Herregud, Pryce, kan du för en gångs skull
hålla käften och lyssna?
Jag håller käften och lyssnar i enlighet med dina instruktioner.
- Tala snabbt, innan jag... - Jag har Shelley.
- Herregud. Hur mår hon? - Hon lever och är i säkerhet
just nu. Hon är skadad och jag behöver din hjälp.
Men det kommer att gå åt helvete om vi inte agerar snabbt.
Jag förstår, Norman.
Möt mig vid Vita tornet. Kör till godsintaget.
Jag stänger av övervakningskamerorna och sen flyttar vi henne
till en skyddad svit.
Hur svåra är hennes skador?
Inget den store och hemske Pryce inte kan hantera.
Jag har försökt fundera ut hur du lurar folk.
Jag lurar ingen.
Du tror att jag jämt anländer via bilkrock och sen knullar mig genom stan?
Du ligger med Roman.
Varför har du med det att göra?
Det här är vad jag tror.
Jag tror inte du var med om någon bilkrock.
Är du galen, eller?
Jag känner igen bedragare.
Du hittar en stackars liten rikemanspojke,
du parkerar framför hans hus
och sen prejar din partner bilen rätt ner i diket.
Du satt säkert inte ens i bilen när det hände.
- Jag har ingen partner. - Du knackar på den rika killens dörr:
"Stackars mig, en skråma på huvudet. Jag var med om en hemsk olycka."
Han släpper in dig, och sen ser du till att hamna i hans säng
och ger honom allt han kunnat drömma om.
"Åh, älskling! Du är så stor!
- Jag kommer så..." - Dra åt helvete!
"Jag exploderar!"
Du ser till att han blir helt till sig,
och sen behöver du någon som han kan bli svartsjuk på.
Och här hade du tur.
Du hittar en kille med känsliga ögon
som dessutom jobbar i bilverkstan.
Då utnyttjar du killen i bilverkstan. Det är nästan för lätt.
Men vad du inte vet... Det finns två saker som du inte vet.
Ett: Roman är ond och elak på ett plan
som du aldrig kan förstå.
Två: Peter har ett ömt hjärta och en kusin som älskar honom,
och om du skadar honom ska jag såra dig så allvarligt
- att du aldrig läker. - Jag måste iväg.
Du såg en chans och tog den.
Det fattar jag.
Jag har gjort värre än så.
Det är en tuff värld, och som tjej behöver man överleva.
Men du, kära vän, du får överleva någon annanstans.
Jag ger dig ett vänskapligt råd, Miranda.
Packa dina väskor, kör härifrån,
och kom aldrig tillbaka hit.
Annars går det illa för dig.
Lysmask, du har tappat lyset.
Men du hittade din röst. Jag är så stolt över dig.
Jag slutade aldrig hoppas.
Nu är du säker. Ingen ska få veta att du är här.
Var är min farbror?
Han samlar din släkt.
Du ser inte glad ut.
Det är jag. Såklart.
Ett långt liv. Ett långt liv med mig.
Den här handen gillar jag. Den känns skön på...
- Var är Miranda? - Borta.
- Vad menar du? - Jag menar att hon inte är här.
Varför hindrade du henne inte?
Skulle jag hindra henne? Det var jag som skickade iväg henne.
- Varför det? - Hon lurar dig, Peter.
Du ser det inte.
Nu har du gått för långt, D.
Du vet väl att han knullar henne?
- Berättade hon det? - Jag hoppas att hon är på väg
till dit hon tror att hon ska och att hon aldrig återvänder.
Även om du har rätt, så vill jag säga adjö.
Ge mig dina bilnycklar. Snälla D?
Nej.
Akta kopplingen.
Tack.
Ta den här.
Var har du varit?
- Jag var med Peter. - Peter?
Vi festade.
Och ja, jag låg med honom.
Vart ska du?
Jag läcker som ett såll. Jag ska mata ditt barn.
Om inte du vill göra det.
Jag har saknat dig så! Kom hit!
Såja.
Du har säkert inte ens känt solen i ansiktet.
Det har du säkert inte.
Det är inte rätt.
Jag struntar i vad de säger.
Nu ska du ut ur detta mausoleum.
- Hur kan jag hjälpa dig, Roman? - Jag håller på att dö.
Tjockt gult var rinner ut ur örat på mig.
Det är ett gott tecken. Din kropp renar sig.
Du dör inte. Det är som cellgifter, du reagerar på behandlingen.
En del av dig dör, men en del av dig återföds.
Tjockt gult var rinner ut ur örat!
Ja, du sa det. Roman, ingen lovade dig
en enkel och lätt procedur.
Så där, ja.
Kom.
Hej, gumman.
Vad ska vi kalla dig, lilla fröken?
KÄNNER DU DIG HOPPLÖS? VI KAN HJÄLPA DIG
Jag känner mig inte hopplös med dig.
Kan någon öppna dörren?
Var är hon?
Miranda! Miranda!
- Vad är det med dig? - Jag har ingen aning.
Du sa aldrig att du hade barn.
Det är inte mitt barn.
Det är Lethas.
När tänkte du berätta det för mig?
Vad heter hon?
Nadia. Hon heter Nadia.
Här. Det betyder "hopp".
Nadia.
Du är perfekt.
Jag älskade din mamma.
Hon är trött. Och hon behöver en ny blöja.
Vi ses snart, Nadia. Okej?
Jag ville berätta, men du stack och jag visste inte vad jag skulle göra.
Jag behövde dig, och du försvann.
Jag var helt jävla vilsen.
Jag är helt jävla vilsen.
Sen kom Miranda som från himlen, och det var som...
Jag kan inte förklara det.
Jag förstår inte. Tänkte du gömma barnet i all evighet?
Jag hade ingen plan.
Det har jag fortfarande inte. Det finns så mycket du inte vet.
Det är okej.
Vi har tid.
Var vore vi utan våra hemligheter?
Ditt uppdrag var att ge avkall på din mänsklighet.
För att återfå den.
Och du klarade inte av det.
Du var svag.
Ego te absolvo.
Vila nu, broder.
"Det kan vara så att när vi inte längre vet vår uppgift...
det är då vårt egentliga arbete börjar.
När vi inte längre vet vart vi ska gå,
det är då vår verkliga resa inleds.
Själen som inte är förbluffad är inte i rörelse.
Den hämmade floden är den som sjunger."
Jag har alltid älskat den dikten.
Jag har aldrig mött några som er.
Sårade, modiga...
absurda, konstiga.
Du har ett vilt hjärta, Peter.
Du sliter sönder dig själv inombords.
Och du kommer antagligen att dö ung.
Jag tycker att du är fantastisk.
Roman Godfrey...
född för att bli universums kung,
men på insidan är du en trasig pojke.
Du tror att det är bättre om alla fruktar dig.
Men ditt hjärta gråter ständigt.
Du krigar mot dig själv.
I mörkret, som inuti kärleken.
Jag kan inte sluta tänka på er.
Det vore galenskap att inte ta bilen och åka härifrån.
Men jag är galen...
och jag får leva med det.
Nå? Kommer ni eller inte?
Ripped and synced by DBRETAiL